Vasa (laiva)

thumb|200px|Vasa-laiva museoituna [[Tukholman Vasamuseetissa.]] Vasa (Wasa) oli Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin lippulaiva, joka upposi 10. elokuuta 1628 aloitettuaan juuri neitsytmatkansa. Vuonna 1961 laiva nostettiin merenpohjasta. Laivaa ruiskutettiin 17 vuotta säilöntäaine polyetyleeniglykolilla sen tilapäisessä sijaintipaikassa Wasavarvetilla. Vuodesta 1990 lähtien aluksen sijoituspaikka on ollut Vasa-museo Tukholmassa.

Rakentaminen
thumb|left|190px|Vasa-laivan peräosa. Vasa rakennettiin vuosina 1621–1625. Ruotsi uskoi tarvitsevansa entistä voimakkaamman laivaston voidakseen suojella kauppalaivojaan ja noustakseen merimahdiksi, ja niinpä kuningas Kustaa II Aadolf antoi määräyksen rakentaa Ruotsin laivastolle uuden lippulaivan.

Vasa rakennettiin tukholmalaisella telakalla, ja rakennustöitä valvomaan värvättiin kaksi kuninkaan suosioon noussutta laivanrakentajaa, ruotsalainen Antonius Monier ja hollantilainen Henrik Hybertsson. Vuonna 1625 Hybertsson sairastui vakavasti, jolloin työtä jatkoi Hybertssonin assistentti Hein Jacobsson. Hybertsson kuoli vuonna 1627 eikä siis nähnyt Vasan surullista neitsytmatkaa. Rakennustöiden edetessä ilmeni vaikeuksia; esimerkiksi eräässä vaiheessa rakentaminen hidastui, sillä telakalle ei ollut tuotu tarpeeksi puutavaraa. Vasaa varten piti kaataa tuhatkunta tammea. Kuninkaan käskystä Vasaan rakennettiin toinen, ylimääräinen tykkikansi. Tykkikannen rakentamiseksi laivan alkuperäisiä pohjapiirroksia jouduttiin muuttamaan, mikä aiheutti laivanrakentajille ongelmia, sillä rakennustyöt oli silloin jo aloitettu.

Vasa valmistui vuonna 1626, vaikka laivan neitsytmatka tapahtuikin vasta kaksi vuotta myöhemmin. Valmistuessaan Vasa oli Ruotsin laivaston voimakkain sota-alus ja suurimpia sotalaivoja koko Euroopassa. Kolmikantisen aluksen pituus oli 69 metriä (vesilinjassa 46,5 metriä) ja korkeus kölistä mastonhuippuun 52 metriä. Vasa painoi noin 1 200 tonnia. Se oli varustettu 64 järeällä kanuunalla.

Ajan tavan mukaisesti laiva oli koristeltu lukuisin veistoksin, ja siitä oli määrä tulla paitsi Ruotsin laivaston suurin ja voimakkain, myös kaunein alus. Laivan patsaat ja veistokset esittivät muiden muassa Raamatun hahmoja, kreikkalaisen jumaltaruston sankareita ja muinaisen Rooman valtakunnan keisareita. Nelimetrinen loikkaava leijona keulakuvana symboloi suurvalta-asemaan kohonneen kuningaskunnan mahtia. Vanhojen merimiesuskomusten mukaan koristeiden tarkoituksena oli suojella laivaa tuholta, mutta todellisuudessa niiden tuoma valtava ylipaino oli osasyy Vasa-laivan uppoamiseen. Mahdollinen lisäsyy uppoamiseen oli Vasa-laivan vinous, jonka epäillään johtuneen ruotsalaisten ja hollantilaisten puuseppien erilaisista mittayksiköistä. Tutkijoiden mukaan erilaisten mittayksiköiden käyttö saattaa olla syy laivan epäsymmetrisyyteen ja sitä kautta uppoamiseen.

Neitsytmatka
thumb|270px|Vasa-laivan keula. Vasa lähti neitsytmatkalleen 10. elokuuta 1628 Tukholman satamasta. Tarkoitus oli noutaa kauempana sijaitsevasta Vaxholmin tukikohdasta vielä 300 miestä matkaan. Sää oli ollut tyyni, mutta kun Vasa oli ehtinyt matkata noin neljännestunnin ajan ja vajaat 1 300 metriä, äkillinen tuulenpuuska tarttui laivaa purjeisiin ja kaatoi koko sota-aluksen kello neljän ja viiden välillä iltapäivällä. Merivesi syöksyi Vasan tykkiporteista sisään, ja alus alkoi nopeasti vajota kohti merenpohjaa. Aikalaisten mukaan onnettomuudessa hukkui noin 50 ihmistä; hylyn läheltä on löydetty 25 luurankoa. Vasa upposi muutamassa minuutissa Tukholman edustalle Tegelvikenin kohdalle noin 30 metrin syvyyteen ja makasi siellä hyväkuntoisena 333 vuotta.

Vasan uppoamisesta kuultuaan kuningas Kustaa II Aadolf kirjoitti kirjeen, jossa hän määräsi laivan uppoamisesta vastuussa olevia rangaistaviksi. Uppoavasta laivasta pelastunut Vasan kapteeni Söfring Hansson pidätettiin, mutta todettiin syyttömäksi ja vapautettiin ilman rangaistusta.

Vasan uppoamissyy oli liian ylhäällä ollut painopiste, minkä vuoksi pienikin kallistuminen riitti kaatamaan laivan. Vasa yksinkertaisesti oli liian painava ja kellui liian ylhäällä vedenpinnasta.

Hylyn nosto
thumb|left|250px|Vasasta löytyneitä [[kanuunankuulia.]] Vasan kallisarvoiset, pronssista taotut kanuunat nostettiin hylystä sukelluskellojen avulla jo 1600-luvun taitteessa. Koska silloisella tekniikalla laivaa ei vielä kyetty nostamaan, Vasan hylyn annettiin olla rauhassa.

Vuonna 1956 ruotsalainen merihistorioitsija Anders Franzén löysi Tukholman edustalta meren pohjasta puulaivan joka myöhemmin osoittautui Vasa-laivaksi. Franzén oli etsinyt hylkyjä merestä veneellä ja vaijerin päässä olevalla puukairalla. Franzén oli 1950-luvun alkupuolella oivaltanut, ettei Itämeressä elä uponneiden laivojen puuta syövää laivamatoa. Itämerestä saattaisi siten löytyä vanhoja puurunkoisten alusten hylkyjä, joiden kaltaiset hylyt eivät muualla ole säilyneet. Franzénin käyttämän kairan osuessa meren pohjalla olevaan puurakennelmaan jää kairaan pintaan nostettavaksi osa puuta. Järjestelmällisellä kairan meren pohjaan laskemisella ja nostamisella Franzén arveli löytävänsä Vasa-laivan tai muita puurunkoisia aluksia joita Tukholman edustalle mahdollisesti oli uponnut. Hylyn tunnistuksen ja monien nostoyritysten jälkeen Vasa onnistuttiin viimein 24. huhtikuuta 1961 nostamaan pinnalle. Alus vietiin heti tukholmalaiselle kuivatelakalle, missä sitä kunnostettiin ja tutkittiin. Tutkijat ovat yleisesti sitä mieltä, että koska laivamadot eivät ole kyenneet vaurioittamaan laivan hylkyä, Vasa on 1600-luvun parhaiten säilynyt laiva.

Laivasta ja sen lähistöltä löytyi yli 26 000 esinettä. Näihin kuuluvat aluksen kaikki kuusi purjetta ja yli 700 patsasta. Alun perin patsaat oli kiinnitetty laivan runkoon, mutta vuosisatojen aikana pultit ruostuivat olemattomiin ja patsaat putosivat merenpohjaan. Vasasta löytyneet esineet olivat säilyneet erittäin hyvin; itse asiassa laivasta löytyneet vaatteet olivat niin hyväkuntoisia, että niitä voisi yhä pitää yllä.

Vasan nostoon liittyy myös yksi Suomen kaikkien aikojen tunnetuimpia teekkarijäyniä, jossa laivan kannelle vietiin ennen nostoa pieni Paavo Nurmen juoksijapatsas. Tempauksella viitattiin siihen, että Ruotsi oli estänyt Nurmen kilpailemisen Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1932.

Kunnostus
thumb|240px|Vasamuseet-museo ulkopuolelta nähtynä. Noston jälkeen piti kuitenkin nopeasti ryhtyä toimiin laivan pelastamiseksi. Yli 330 vuoden ajan meren pohjassa ollut hylky olisi hajonnut nopeasti ilman konservointitoimia. Aluksi Vasa pidettiin vain märkänä, kunnes päädyttiin polyeteeniglykoliin (PEG). Kyseessä on vesiliukoinen vahamainen aine, joka tunkeutuu puuhun ja syrjäyttää veden. Vasaa pidettiin PEG-suihkussa vielä monen vuoden ajan.

Veden saasteissa oli paljon rikkiä, mikä ilman hapen seurauksena alkoi muuttua syövyttäväksi rikkihapoksi. Tämä prosessi on yhä käynnissä. Konservoijilla onkin runsaasti työtä Vasan säilyttämiseksi nykykunnossa. Merkittävin ja tärkein laivan kuntoa ylläpitävä tekijä on kuitenkin Vasamuseetin tarkkaan vakiona pysyvä ilmasto.

13 500 osasta koottu Vasa on nykyisin Tukholman Vasa-museossa, jonka rakennuslupa myönnettiin vuonna 1981. 384 arkkitehtia esitteli näkemyksiään museosta ja sen sijainnista, ja lopulta suunnittelukilpailun voitti arkkitehtipari Göran Månsson ja Marianne Dahlbäck. Museon rakennustyöt aloitettiin 2. marraskuuta 1987, ja museo avattiin yleisölle 15. kesäkuuta 1990.

Aiheesta muualla

 * Tukholman Vasa-museon kotisivusto SV undefined
 * Björn, Landström: Regalskeppett Vasa från början till slutet, 1980 (ISBN 91-970221-0-1)
 * Historic Naval Ships Association - HMS Vasa

سفينة فاسا Васа (кораб) Vasa (vaixell) Vasa Regalskeppet Vasa Vasa (Schiff) Vasa (ship) Vasa Vasa (ŝipo) Vasa Regalskeppet Vasa ואסה (אונייה) ვაზა (ხომალდი) Vāsa (karakuģis) Vasa (Schëff) Vaza (laivas) Vasa (hajó) Vasa (schip) ヴァーサ (戦列艦) Regalskipet «Vasa» Vasa Vasa Vasa (navio) Ваза (корабль) Vasa (ship) Васа (брод) Regalskeppet Vasa Chiến hạm Vasa Vasa (gemi) 瓦萨号